Mads Skjern vil udvide med en konfektionsfabrik.
Han køber en grund ved hjælp af byrådssekretær Godtfred Lund -
- der til gengæld får saneret sin dårlige økonomi af Omegns Banken.
For at borgmesteren skal glemme, at grunden skulle være park -
- lader Mads kunstneren Ernst Nyborg forevige Korsbæks gamle borgmester.
Kun borgmesteren ved, at Mads er den anonyme giver.
Ernst Nyborg griber ind i familien Varnæs' borgerlige tilværelse.
Han er Maudes gamle tegnelærer, som hun i sin tid var forelsket i.
Under hans ophold tager Maude tilløb til at forandre sin tilværelse.
Den daglige rytme i bankdirektør Varnæs' hus forstyrres også af -
- at Jørgen Varnæs slår sig ned et par dage med Birgitte Graa -
- der er veninde af Ernst Nyborg og af baron von Rydtger.
Jørgen, der tænker på at sælge sin andel af sommerstedet Fedet -
- finder ud af, at hans bror også har sit at se til i banken -
- med Ulla Jacobsen, som hjælper Varnæs med hans overarbejde.
Hr. Schwann, der bor hos Ullas tante, danselærerinden fru Violet -
- får også indblik i forholdet.
Maude gribes af lyst til at efterkomme Nyborgs invitation -
- til at tilbringe hans sidste aften i Korsbæk med ham.
Men Birgitte Graa er kommet hende i forkøbet.
- Hun arvede det efter sin moster. - Kan vi gå ind?
Nej, hun kommer med nøglen.
- Her er lokum. - Det har vi også derhjemme.
- Nu er du vænnet til vandkloset. - Jeg bliver nok vænnet fra igen.
Du står ved dit livs valg. Mig eller træk og slip.
Er det ikke fru Larsen?
Nå, det er de unge mennesker. Agnes og Lauritz Jensen, ikke?
Da jeg arvede det, så fik Larsen planer om at flytte til byen.
- Men vi bliver, hvor vi er. - Her kan han ikke have grise.
Grisehandlen er det lige meget med, efter at vi fik svinekort.
Det er mere det, at man skulle væk fra landet. Hvorfor skulle vi det?
- Det er en pæn stue. - Det er nok det bedste.
Og så er der et kammer.
Stort er det jo ikke, men I er jo unge mennesker.
Køkkenet er heller ikke meget, men moster fik lagt kommunevand ind.
- Hvem bor i den anden lejlighed? - Han er sømand.
Ham får I ikke meget spræl med. Konen er død.
Her kan blive pænt.
Lauritz har et bord og stole, og jeg har min kommode. Den skal stå der.
- Hvad koster den, fru Larsen? - Styrmanden giver 25 kr. pr. måned.
Ejendommen har fået en overhaling, og kakkelovnen er ny.
Der er baghave, hvis I vil holde høns.
- Det er 1/5 af, hvad jeg tjener. - Jeg kan få rengøring i banken.
Ja, til 45 øre i timen.
I skal få den for 20 kr. om måneden. Jeg er kommet gratis til den.
Må vi, fru Larsen? Så får vi råd til en buffet. Der.
- Jeg har en reol. - Nej, alt det kan stå på loftet.
Tryksagerne og opråbene.
Nej, porcelænet er da vigtigere.
Det kan også vente, Lauritz. Det med buffeten.
- Reolen kan godt være der. - Selvfølgelig.
- Jeg må gå, fru Larsen. - Du vil da ikke gå nu?
- Jeg skal til møde. - Dine møder.
Lad ham springe.
Man skal aldrig dølle sit mandfolk, men give ham et langt tøjr.
Partiet er ikke til at hamle op med.
Dine frikadeller er forhåbentlig bedre.
- De holder flere og flere møder. - Der bliver mere at holde møde om.
Kammeraterne i Tyskland jages. Der sker også noget i Spanien.
- Det er så langt væk. - Farvel, fru Larsen.
Du har hverken set kælderen eller skuret.
Vaskekælderen og viktualierummet skal han ikke ned i. Denne vej.
Der er en helt ny gruekedel.
Ja, så kan vi se en ende på det.
- Det var en ordentlig mundfuld. - Det sagde min bankdirektør.
Omegns Banken har aldrig haft så mange penge ude.
Og Korsbæk Bank har aldrig engageret sig så stærkt.
Dristighed har aldrig været deres stærke side.
- Det var ikke her. - Vi boede jo derinde.
Der, hvor vi boede, var der udsigt til banen.
- Banen ligger jo der. - Hvorfor kan man så ikke se den?
Der ligger den bygning, som ejes af de herrer.
Sig til dem, at de må se at få det fjernet omgående.
Farvel.
Kan De så se at få det væk. Det grimme skrummel der.
- Skrumlet lader sig ikke flytte. - Her skal Fernandos anlæg ligge.
- Det kender jeg ikke noget til. - Det kommer han til. Misse, kør.
- Nu kører vi hjem, lille mor. - Hjem? Jeg skal i banken.
Sådan en sparebøsse har jeg haft, siden jeg var syv år.
- Ja, det er bankens sparebøsse. - Har De set Omegns Bankens?
Hvorfor lægger Korsbæks unger deres fem- og tiører -
- på den anden side af gaden? Hvorfor?
- Hans Christian. - Tante Møhge?
- Sæt dig. - Ja. Værsgo.
- Er han et nyt bankbud? - Det er jo sagfører Skjold Hansen.
- Jeg vil i boksen. - Skal du have smykkerne hjem?
- Jeg skal se, hvad skrevet står. - Om hvad?
- Om Fernandos anlæg. - Anlæg?
Mor mener den lille park, som far ville have anlagt -
- mellem købmandsgården og banen for at bevare udsigten.
Det er før min tid.
Det blev skrevet, da Fernando solgte til byen.
Så står det der endnu.
Mor er så ked af, at der nu står en stor bygning.
- Hr. Skjerns nye fabrik? - Den skal rives ned igen.
- Det bliver ikke så let. - Jeg har mit papir i boksen.
De lovede også en buste af Fernando.
Det her tager vist lidt tid. Vi var vist færdige.
- Så hvis De hellere … - Jeg lytter med interesse.
Fik Deres mand tinglyst en klausul på grunden?
Der blev skrevet et papir.
På den grund, kommunen solgte til Mads Skjern?
De kunne ikke sælge Fernandos grund.
Solgt er den i hvert fald.
Hvorfor hjælper vi ikke fru Møhge med at finde det notat …
… i boksen?
Ja?
Jeg kommer til at sige op til den første.
Jamen, Agnes, er der da noget …
- Jeg skal giftes. - Giftes? De er da ikke ret gammel.
Jo, jeg er 24.
- De har ikke været forlovet længe? - Jo, i over to år.
Vi har fået en lejlighed nede ved branddammen.
Vi var ellers kommet til at synes så godt om Dem -
- og børnene vil savne Dem. Nu de ikke har min søster.
Er det nu velbetænkt?
Man vil jo gerne have sit eget.
Også børn … Fruen kan altid sende bud efter mig.
Det bliver jo aldrig helt det samme. Hvor længe har De været her?
Syv år til november. Det er også længe.
Tænk på Laura. Hun har været i dette hus i 18 år.
- Det skulle nødig være sådan. - At hvad, Agnes?
At Ulrik og Regitze en skønne dag spiller ludo om mig.
Ludo?
Det må være det der. Fra 1898.
"Heste- og kornhandler Møhge afstår matr. nr. 28 b, c og e -
- samt nr. 29 c, d, e, f, g, h, i alt 1 1/2 tønde land til Korsbæk -
- med den klausul, at arealet udlægges til et anlæg -
- til bevarelse af udsigten fra beboelseshuset."
Jamen det er jo revet ned.
Det var jo lidt forsømt. Vi frøs jo altid, lille mor.
Undskyld … Ja?
Ja, Maude … Nå, har hun det?
Verden går ikke under af den grund.
Nej, jeg har travlt.
Sikke noget sludder. Der er masser af stuepiger.
Det må vente, til jeg kommer hjem. Ja, det er et møde. Tak, Maude.
- Stuepigen skal giftes. - Hun skal vel have en unge.
- Er notatet tinglyst? - Det må de vide på Rådhuset.
Her står en fodnote.
Et lignende notat findes hos køberen, Korsbæk by -
- der er forpligtet til at svare dig 100 kr. pr. måned.
Og derefter Misse indtil hendes død.
- Får I stadig de penge? - Ja, de kommer hver den første.
Det er meget mystisk.
Frue, hvis De vil betro mig at undersøge sagen …
- Har han forstand på det? - Skjold Hansen er jo sagfører.
Nå, så er han ikke bankbud.
Er det ikke for megen ulejlighed? Som gudsøn kunne jeg da.
Det skal være mig en sand fornøjelse.
Jeg tror, vi har fået fat i noget, der kan bruges mod dem.
- Hvad mumler han? - At alt ordner sig, tante Møhge.
Bare han vil sørge for, det skrummel bliver revet ned.
- Hvad er det for en forening? - Kvindeligt Husarbejderforbund.
Har I ikke nok med at rende rundt med socialdemokraterne?
- Hvad siger dit herskab? - De blander sig ikke.
Det skulle herren og fruen lige høre.
Agnes har en 'kosak' siddende på høkassen. Men han er et mandfolk …
Nu skal vi også til at have kvindelige fredsforstyrrere.
Gudrun sidder da lige så stille.
Det kommer af at tjene folk, der ikke er rigtigt herskab.
Hr. og fru Skjern er flinke nok. Og min frue har ikke bacilleanfald.
Agnes skal vare sin mund med at fortælle, hvad der sker her i huset.
Det er måske godt, hun snart skal herfra.
- Hvem syr gardinerne? - Gudrun skaffer stoffet hos Skjern.
- Og Laura, De hjælper mig, ikke? - Medmindre de bliver røde.
Senere skal jeg selv have en symaskine.
Lad være. Jo mere du køber af den slags, jo mere skal du lave.
Lave mad, vaske og skure lokummer, sværte ovn og vaske trapper.
- Så er det jo mit eget. - Og en masse unger?
- Det skal man da have. - Du får aldrig en ordentlig fridag.
- Det er arbejde hele tiden. - Ikke, når det er ens eget.
- Hvad er det så? - Det rigtige liv.
- Det er altså ikke tinglyst? - Nej. Det kan være en forglemmelse.
- Men hvis det var nedfældet … - Det var det.
Men Godtfred Lund kender ikke noget til noget.
Og borgmesteren er senil.
Godtfred Lund? Var han ikke kunde her?
Jo, til De satte tommelskruerne på ham.
- Hvad skete der med hans konti? - Dem betalte han vel ud.
Det ved Stein.
Gæld, uindfriede veksler … Indtil han pludselig indfrier alt.
3.557 kr. og 40 øre pr. 1. april 1934.
Det var i foråret 34, at arealet blev solgt til Skjern.
Det er utænkeligt, at Lund …
Intet er utænkeligt for mig. Det er forskellen på os to.
Hvor får en forgældet byrådssekretær pludselig fat i 3500?
Når blot pengene kommer, så må banken være tilfreds.
Det her er noget ganske andet.
- Var der mere? - Nej tak, hr. Stein.
Jeg kan snuse, så snart der er noget muggent.
Jeg skal nok finde det.
Er det ikke for mange kræfter at bruge for fru Møhges skyld?
Fru Møhge, den gamle hugaf … Jeg taler om os. Korsbæk Bank.
Forstår De det ikke?
Deres visit forekommer mig højst mærkværdig.
Som repræsentant for Korsbæk Bank kommer jeg på uformelt besøg.
For at høre, hvorfor De pludselig brød med banken -
- der dog har støttet Dem ud over rimelighedens grænser.
Jeg brød mig ikke om tonen i de sidste breve.
Hvordan kunne De få Omegns Banken, Kristen Skjern …
- Idiot er han ikke. - Hvor vil De hen?
Hvordan kunne De pludselig rejse et stort kontantbeløb?
Omegns Banken havde måske mere tillid end De.
Jeg kender også Deres økonomi som sagfører.
Og nu …
Nu kender jeg den også fra mysteriet om et notat -
- der er forsvundet i forbindelse med et grundsalg til Mads Skjern.
- Angår det min private situation? - Det skal vi få at se.
Truer De mig?
Hvis De vendte tilbage til Korsbæk Bank …
Jeg kunne indfri de forpligtelser, De har over for Omegns Banken.
- Så kunne De vende tilbage. - Det er udelukket.
Har Omegns Banken og Mads Skjern en klemme på Dem?
Pas på med Deres injurier. Jeg har også studeret jura.
- De fik aldrig anden del. - Forlad mit hus omgående!
- Hvad er der nu, hr. Schwann? - Jeg må opkræve fra sidste uge.
Og kontingentet fra Borgerforeningen. Og en ny fra møbelpolstrer Jacobsen.
- Ja, den er jo også gammel. - Der må foreligge en misforståelse.
Kom indenfor, hr. Schwann.
Nå, hr. Schwann. Fik De så Deres penge?
Om jeg begriber, hvad jeg skulle ind for.
Det må ikke være let at være inkassator.
Det har De ret i. Hvad folk anskaffer sig uden at kunne betale.
Men byrådssekretæren har da en god gage.
Det er ikke det, det kommer an på.
Småfolk gør ikke gæld. De andre skal have det hele.
Jeg troede, byrådssekretær Lund sad bedre i det end for et år siden.
Ja, ja. Det troede jeg også.
Men nu er det snart lige så galt igen.
Kontingenter, bager, købmand, blomsterhandler …
- Og manufakturhandler? - Nej, pudsigt nok.
Det var ikke, som da de handlede i Damernes Magasin.
De handler hos Skjern og får måske lang kredit?
Skjern giver ikke kredit. Ikke ellers i hvert fald.
Så meget ved jeg. Undskyld, jeg skal også ind her.
Hyggeligt at møde Dem.
Jeg har måske også inkassoforretninger til Dem.
Mange tak. Begravelseskontingentet.
- Det her er pænt. - Hvorfor ikke det her?
- Det bruger man slet ikke. - Det er billigt.
- Vi får det andet til indkøbspris. - Kan De blive enige?
- Lauritz vil have det her. - Til små ruder er det pænt.
Laura vil ikke sy det, hvis der er rødt i.
- Så syr vi dem. - Men det koster jo.
Det er en gave til mors lejere og Gudruns venner.
Det er alt for meget.
De skal bare give os målene … Et øjeblik.
Har du set Tidende? Forsiden. ”Uro om Skjerns byggeri."
Konsulen forespørger om et notat, der er blevet væk.
- Et notat om hvad? - Om at der skulle ligge en park.
- De antyder bestikkelse. - Det er uklogt af redaktør Karlsen.
Vi har da ytringsfrihed, Mads. Hvis der skal være en debat …
Det kan ikke være i Karlsens interesse.
- Jeg må hellere tale med ham. - Hvem tror du, du er? C.F. Tietgen?
Ikke endnu. Men jeg er avisens største annoncør.
Nå, vi er nok kommet på forsiden i dag.
Det spørgsmål skal borgmesteren nok få viftet af.
Jeg har haft besøg af byråds- sekretæren i egen nedbøjede person.
Du lånte ham vel ikke mere?
Jo, jeg sendte ham ud på en ridetur med en ny veksel.
Det skulle du ikke have gjort. Hans konto her skal lukkes nu.
Du har ikke hørt hans lille historie.
Han har haft visit af den grå eminence fra Korsbæk Bank.
Skjold Hansen, som er på jagt efter det forsvundne notat … genparten.
- Genparten? - Originalen har han fundet.
I fru Møhges bankboks. Han hævder at varetage fruens interesser.
- Hun kan ikke leve meget længere. - Men det kan Skjold Hansen.
- Jeg går hen på Tidende. - Hvorfor nu det, Mads?
For vores og for bankens skyld.
- Jeg må også videre. - Kristen?
Er der noget muggent ved den historie?
Der er ikke noget muggent ved at sætte et stort byggeri i gang.
Skaffe arbejde, sætte penge i omløb.
Det andet er en fiks idé, fostret i en senil hjerne.
Om at der skal ligge en park. Der skal være industri.
Hvorfor opkøbte Korsbæk Bank grunden ved siden af?
Men Skjold Hansen er jo Korsbæk Bank?
Ja, det er imod deres egne interesser.
- Det er hul i hovedet. - Medmindre …
Medmindre de vil ødelægge os. Måske er det det, de vil.
Det kan de ikke. Så kender du ikke Mads.
Sig farvel til Agnes. Når I kommer fra skole, er hun rejst.
Da kun over til branddammen.
- Farvel. - Farvel, din lille bandit.
- Jeg vil savne dig. - Jeg vil også savne dig.
- Hvad er nu det? - Hvorfor kan du ikke bo her?
Fordi jeg skal have mit eget.
Så sørgeligt er det vel heller ikke?
Nu er I blevet store. Kan I huske, da I var små, og vi gik tur i parken?
- Hvad var det, vi havde? - Hemmeligheder.
- I kommer og besøger mig, ikke? - Så har vi hemmeligheder igen.
Se så at komme i skole.
- Det var så Agnes. - Gud ved, hvad vi nu får.
Den nye pige kommer før middag. Hvis du aner …
Undskyld, men du kendte ham professoren, maleren, ret godt.
Hvorfor spørger du om det?
Vi har talt om, hvem der finansierede det maleri af borgmesteren.
Talte han aldrig om, hvem det var? I var jo ret fortrolige.
- Vi? - Måske han har sagt et eller andet?
Næh …
Men den aften han skulle aftale bestillingen, da …
Da kørte han af sted med ham Mads Skjern.
- Er du sikker på det? - Jeg har ikke tænkt over det før nu.
Men han kender jo også baronen, så måske kørte han bare for ham.
Det kan altså være Mads Skjern, den anonyme giver?
Hvorfor skulle han betale for at få malet borgmesteren?
Tror du, de mennesker har forstand på kunst?
Hvis du tuder mere, får du snot på kjolen.
Den kjole har altid klædt fruen så godt.
- Hvad er det, De hedder? - Oda.
Når man tjener i et herskabshjem og opfører sig ordentligt -
- så kan det ende med, at man bliver gift i en parisermodel.
- Odas kommode kan ikke stå her. - Men min er ikke hentet endnu.
I kan hjælpe hinanden med at bytte kommoderne.
- Skal De sidde og hænge? - Den er ikke 12 endnu.
Her i huset ser vi ikke på tiden.
Og lediggang er roden til alt ondt.
Så må vi hellere tage min først.
Læg mærke til, hvor rent der er på værelset. Sådan er vi her i huset.
Hvor er bruden?
Hun skulle vise den nye, hvordan vi dækker frokostbordet.
- Jeg gruer, Hans Christian. - Fruen har selv antaget hende.
- Frk. Friis kommer også? - Ja.
Lauritz kunne godt komme og hente den.
- Han lovede … - Sådan er mandfolk.
Af sted … De venter med madeiraen.
- Hvor skal De hen? - Vi skulle have madeira.
Skal De allerede til at rejse? Og se efter frokostbordet.
Goddag, Elisabeth.
- Goddag, Hans Christian. - Goddag, Elisabeth.
Der har vi jo bruden.
- Jamen det er da først i morgen. - Jo, men …
Hun synes, De skulle se hende i kjolen.
Det må jeg nok sige.
Dem kan Deres kæreste godt være tjent med.
- Værsgo. - Tak.
Ja, Agnes …
Værsgo.
Tak.
Ja, Agnes, vi …
Vi troede, at De skulle blive hos os altid.
Ligesom Laura.
Min kone, jeg og min svigerinde husker tydeligt den dag -
- da De kom med Deres kommode. Var De mere end 17 år?
De sad i køkkenet og græd, fordi De ikke turde gå op i stuen.
- Men De fik hurtigt mæle. - Ja, næsten for meget.
Nej, Agnes har altid været et oplivende moment i dette hus.
Og som vi håber, hun bliver i sit eget for sine egne børn -
- sådan som hun har været for vores. ikke, Maude?
Nu har den mand, De skal leve med, hentet Deres kommode …
- Den er ikke hentet endnu. - Nå?
Så har vi måske håb om at beholde Dem?
Spøg til side.
Vi overrækker Dem denne kuvert med vore gode ønsker for Dem -
- og for den heldige mand, der bortfører Dem.
- Gid han må sørge godt for Dem. - Mange tak.
- Tak, fru Varnæs. - Nu tuder hun igen. Pas på kjolen!
Tak.
Mange tak.
Det er en dug og servietter.
De fortjener det, så tit De har dækket til os.
- Jamen … - 100 kr. Du altforbarmende.
Læg den ned i kuverten, inden De frister Laura til at rejse.
Det er så yndigt at følges ad -
- hvor banet vejen er på det jævne …
Hold kæft, Boldt. Det får "ministeren' til at klæbe i munden.
Er der ringet til mig? Fra Arbejderbladet?
Næ, fra den vordende brud om en kommode.
- Klokken er ved at falde i slag. - En omgang i dagens anledning.
- Så gerne … Det hastede. - Jeg skal vente på den samtale.
- Lad os få tre pilsnere. - Nu bliver det nok kun postevand.
Hjem med grunkerne til den vævre jomfru -
- der vokser sig stor og ondsindet. Drægtig hver niende måned …
"De er vel nok sure," som ræven sagde.
Hallo … Et øjeblik.
- Det er fra København. - Så er det til mig.
Hallo … Davs, Alvilda.
Vil 1? Det er jeg glad for.
I overmorgen? Jo, men …
Jeg skal giftes i morgen. Men selvfølgelig.
Vil du hilse? Farvel.
De vil have min artikel om Staunings forræderi mod arbejderklassen. Skål.
Det var en ordentlig mundfuld.
Bakken, Oda.
Gud, ja, Oda. Det er det, hun hedder. Det må vi se at vænne os til.
Jeg må hellere kaste et blik på frokostbordet.
- Du bliver til frokost, ikke? - Ja tak.
- Du svigter os ellers. - Synes du?
- Jeg har jo min undervisning. - Og dine venner.
Ja, hvem har ikke det?
- Det skal du da have lov til. - Selvom du ikke deler min smag.
Glem det.
Der er noget, jeg er interesseret i. Disse Skjerns … broderen …
- Ham kender jeg lige så lidt som du. - Er de interesseret i kunst?
- Kristen har en udmærket smag. - Men den anden …
Det hævdes, at han står bag maleriet af borgmesteren.
- Kan det være rigtigt? - Det siges at være ham.
Det kaster jo et nyt lys over manden.
Hvis det kan ændre jeres mening om familien, skal jeg gerne spørge.
Nej, ikke sådan.
Sådan!
Av, for satan.
- Bander De? - Jeg skar mig.
Og De har tjent hos provsten i Tingbjerg.
Når der var gudstjeneste, skulle jeg plukke høns.
Jeg skal vist også have 'plukket et par høns' med Dem.
Kommer han ikke og henter den?
- Han er vel på værtshus. - Boldt sagde, han skrev artikel.
Er det en kristen beskæftigelse dagen før sit bryllup?
- Jeg skal sove hos mor. - Kør du bare.
Jeg giver ham en omgang, når han kommer.
Farvel.
Så ses vi ved Rådhuset.
Forhåbentlig er han dukket op til den tid.
Har han hentet kommoden? Vi kan ikke lade borgmesteren vente.
- Det kommer der af at gifte sig her. - Lauritz tror ikke på Gud.
Du kan altid få pladsen igen. Oda bliver ikke gammel i gårde.
Sæt Dem dog ned.
Hvor længe varer det med en samtale til København?
Der er den sgu.
Davs, Alvilda. Er du parat?
Det er, fordi jeg skal giftes. Hvornår? Nu.
Ja, jeg har artiklen klar. Jeg dikterer langsomt.
Overskrift:
Med lyntogsfart til Nazityskland af Lauritz Jensen, Korsbæk.
Så kommer artiklen.
Den danske nationalisme blomstrer, komma -
- efter at fader Stauning har foræret os en Lillebæltsbro og nye lyntog.
De er røde, lyntogene.
Jamen er det ikke et mageløst fremskridt, kolon.
Nu kan man fare fra hovedstaden til Hamborg på syv timer, tankestreg -
- ned til Adolf Hitlers støvletrampende Europa, punktum.
Det er på høje tid, komma -
- at den danske arbejderbevægelse trækker i nødbremsen.
Alvilda, sig pænt farvel til ungkarlen Lauritz.
Tak … Farvel.
Lauritz Jensen? Har De husket brudebuketten?
Tak, Boldt, De er trods alt en ven af folket.
Der er han.
- Jeg troede aldrig, du kom. - Her er jeg jo.
De skal leve, de skal leve
de skal leve højt, hurra.
Og gid at det må gå dem vel og gå dem vel.
Og gid at det må gå dem vel i mange, mange år
i mange, mange år.
Skål og til lykke.
Tak, fru Larsen, for den dejlige flæskesteg.
Og tak til Laura, der har stegt den.
- Den kommer fra bankdirektørens ovn. - Ja, den har De jo nydt godt af.
Nu skal han spise hjemme. For du skal vel ikke som Fede -
- have to måltider i stedet for ét? Skål, Røde.
- Skal jeg hjælpe? - Der kan kun være halvanden.
Det er nok til os.
Der er også kun plads til halvanden i sovekammeret.
Vær glad for, du ikke har giftet dig med en i Fedes størrelse.
Jeg var ikke ret tyk, da vi blev gift.
Det plejer ellers at være konerne, der lægger sig ud.
- Især når de skal ligge så tæt. - Konerne lægger sig ind igen.
Det kan man ikke sige om dig, Larsen.
Der fik du den.
Lige, hvad jeg trængte til. Du kunne godt gøre dig som kold jomfru.
Mange tak. Det var en udmærket film.
Gigli synger dejligt. Tænk, hvis vi kunne høre ham rigtigt.
Hvem ved? Måske kommer han her før eller siden.
- Vi kan rejse ned til Scala-operaen. - Er det en invitation?
Selvfølgelig. Synes du ikke, vi trænger til en ferie sammen?
Jo. Nu henter jeg lige kaffen.
Den skulle du læse. Den er fantastisk.
Isak Dinesen. Hvem er han?
Der er nogle, der siger, det er en dame.
- For resten, Kristen … - Ja, min ven.
- Jeg kender ikke din bror så godt. - Næ, desværre.
Jeg hører, at han interesserer sig for kunst.
Man siger, han har betalt billedet af borgmesteren.
Nå, det er kommet ud. Jo, det var ham.
- Hvorfor? - Han er ikke så ukultiveret.
Jeg har aldrig sagt, han var ukultiveret.
Men valget af kunstner tjener ham til ære.
- Og at han ikke har pralet med det. - Det glæder mig.
- Du holder meget af din bror? - Er det så sært?
Jeg kender ham jo ikke.
Hvis du var i familie med ham, ville han gøre alt for dig.
Han er trofast mod de mennesker, han kan stole på. Endda storsindet.
- Og dem, der ikke er hans venner? - Dem skylder han vel ikke noget.
- Er han ven med borgmesteren? - Det tror jeg ikke.
Puha, du kommer sgu til at spendere en pilsner til.
Også til musikken!
- Det er godt at sidde lidt. - Vi kunne synge en sang.
Så skal vi have skyllet halsen først.
Her. Lauritz, giv et nummer.
Ja, Røde.
- I skulle bare høre ham. - Syng en sang, Røde.
- Den om de tre musikanter. - Frederik, kom med kammertonen.
Den ene spilled' banjo
den anden mandolin.
Den tredje af harmonikassen
trak så sære hvin.
Når de gik hen ad vejen
de standsed' ved hver gård
og spillede de viser
der til pigehjerter går.
Og ham, der spilled' banjo
var sort af hud og hår.
Hans vugge stod i Congo
i et rent tilfældigt år.
Hans mor var sorten hedning
hans far hvid missionær.
Og ham, der spilled' banjo
havde arvet lidt af hver.
Den anden, ham, der spilled'
så flot på mandolin
var som den lyse dag så ren
så fager og så fin.
Hans fader var en greve
hans mor en tatermær.
Og ham med mandolinen
havde arvet lidt af hver.
Den tredje, ham, der hev
i sin trækharmonika
han havde 16 fædre fra den allerførste dag.
Og skønt de alle 16 frækt nægted' hver især
ham med harmonikassen
havde arvet lidt af hver.
Så spillede de trende
for godtfolk rundt om land.
De spillede for kvinde
og de spillede for mand.
Men mest dog for de piger
der lo, når de kom nær.
Men der var en, de elskede
tilsammen hver især.
Hun elsked' ham med banjo
og ham med mandolin
og ikke mindst harmonikassens sødmefulde hvin.
Når de kom til den by
hvor hun var, de havde kær
de blev der trende nætter.
Det var lige en til hver.
Så skete det de tider
hvor vårens blomster gror.
Ved hendes bløde lænder
lå det nysseligste nor.
En knægt så sund i formen
men ellers dog lidt sær.
Han havde nemlig arvet
fra de trende lidt af hver.
Han voksed' og blev større
sådan som det skal ske
for børn af sunde piger
der kan elske og kan le.
Men da de trende følte
at dødens stund var nær
han fik de instrumenter
som de spilled' hver især.
Så spilled' han på banjo
og flot på mandolin
og lokkede af harmonikassen sødmefulde hvin.
Han døde mæt af alder
og visen er forbi
om tre små musikanter
der blev et musikgeni.
Nu skal vi danse alle sammen.
Jo.
Kan I spille en tango?
- Lad os få en spjætmazurka. - En hvad for en?
Kan I ikke danse spjætmazurka?
- Det kan mor og jeg sgu. - Årh, Larsen.
Frederik, spil den her … Ude i køkkenet står ål i gelé.
Løft op i skørterne og vis, hvad du duer til.
Kom nu … Det kalder jeg et bovlamt brudepar.
Sludder, Laura. Jeg skylder Dem en svingom.
Kun, hvis De henter kommoden i morgen.
Vi må hjem, så de unge kan få huset for sig selv.
Det får vi slet ikke, for mor skal sove her. Vi har lånt en feltseng.
Det bliver som at ligge ved dragonerne, fru Rod.
Mor har dårlig ryg. Lauritz får feltsengen.
Skal det kaldes en bryllupsnat?
Vi har mange bryllupsnætter foran os.
Du kan sagtens. Du skal ikke sende børn i skole kl. 8.
Bare hun får mig sendt på banen kl. 7.
Sådan nogle svin transporterer statsbanerne også.
De vil slå et slag for nazismen.
Den hopper ingen på. Her i Korsbæk?
Der står allerede et par af de stedlige kværulanter.
Velkommen. Heil.
Dem tager ingen alvorligt. Kom.
Hov, sådan.
Og den …
Nu skal vi gå en dejlig tur.
Nej! Gud fader bevar mig vel, fru Skjern. Kom og se.
Hvad er der? Bliver De dårlig?
Nej, du kan godt gå, Gudrun.
- Og så er der det udtog. - Tak.
- Hvad med i aften? - I aften?
Ellers vil jeg besøge min tante. Violet Vinter.
Måske lørdag … eller søndag?
- Jeg kan få et møde i København. - Et møde om søndagen?
- Det er der ingen, der tror på. - Min bror kan ringe om et møde.
Hallo … Maude …
I dag bliver det ikke sent. Nej, det tror jeg ikke.
Sagde Elisabeth det? Er hun sikker?
Ja, han må jo vide det. Vi kan godt spise halv syv. Farvel så længe.
Tak, fordi du ringede.
Så ved vi, hvordan Mads Skjern fik lagt sig ind hos borgmesteren.
Jeg skal have fat i konsulen og Skjold Hansen.
Hvad er dog det?
Det ser ud, som om nazismen er kommet til Korsbæk.
- Er det nazister? - Blomsten af Danmarks bundfald.
De ser nærmest lidt usle ud og ikke, som Gustav beskrev dem.
- Han var så begejstret. - Hvad har lillebror med det at gøre?
- Han har set dem i Tyskland. - Og Gustav var begejstret?
- For deres orden og flid. - Gustav har altid været et fjols.
- Hvad er klokken nu? - Den er 11.
- Hvorfor kommer han ikke? - Det skal du ikke spørge mig om.
Bare der ikke er sket noget.
Det første sted, du skal spørge, er på hans værtshus.
Selv tak. Skulle det være en anden gang.
Det var bruden, der ikke kunne finde brudgommen.
Men jeg kunne kaste lys over mysteriet.
Han er ude at svinge med den røde fane.
Nå, nu er de sgu også her.
Jeg har set dem i Tyskland. Der kan de fandeme løfte benet.
- Har De været dernede? - Jeg? Nej.
Nå nej, for satan.
Det har De selvfølgelig ikke … hr. Stein.
Ja?
- Ja, hr. Vinter? - Det er byrådssekretæren.
- Jeg vil se, hvad han skylder. - Han siger, det er vigtigt.
Hvis det er meget vigtigt, så lad gå.
- Vi er i knibe. - Vi?
Sagen om arealet kan blive farlig nu.
Tidende skriver ikke mere.
- Konsulen har besøgt borgmesteren. - De er jo partifæller.
Bagefter øste han insinuationer ned over mit hoved.
- Konsulen. - Om hvad dog?
Han siger, at jeg står bag og er styret af Dem.
Bad De ikke om bevis?
Borgmesteren fortalte ham, at jeg formidlede kontakten med billedet.
Maleriet. Det synes at være almindelig kendt, at De er giveren.
Hvis borgmesteren har fortalt det …
Det er ikke borgmesteren, der har fortalt det.
Hvem er det så?
- Har du sagt det? - Hun spurgte af interesse.
Hvor kommer den interesse fra?
Du er dum i forholdet til den kvinde.
Sådan kan du ikke omtale Elisabeth Friis i mit hus.
Dit hus?
- Det kan ramle på grund af det her. - Du kan ikke lide hende.
Og Ikke kun banken. Jeg kan ende, hvor de vil have mig.
- Hvem? - Blandt andet din veninde.
- Du kender hende ikke. - Du kender hende ikke!
Hun har kun holdt fast ved dig for at spionere for svogeren.
Det var i går, hun spurgte dig, ikke? I eftermiddag gik konsulen i aktion.
Jeg formoder, Skjold Hansen står bag ham.
Sol er oppe, skovens toppe
glimre alt som Gimles tag.
Bud os bringer hanevinger.
Hanegal om klaren dag.
Vågner, vågner, danske helte!
Springer op og spænder bælte!
Morgenstund har guld i mund.
Rolf kan blegne, Bjarke segne.
Hjalte svømme i sit blod.
Lejres buer kan i luer …
De skal med toget om en times tid.
127 … Ja tak.
Ja?
Hvor er du? Det kan jeg ikke.
Holger, du må ikke … For Ellens skyld?
Hvor? Til højre for perronen?
Ikke mere end ti minutter så. Farvel.
Allerede? Kom ind.
Vi spiser kl. halv syv. Doktor Hansen er forsinket.
Jeg går igen med det samme. Jeg kom kun for at stille dig et spørgsmål.
- Nu ikke det sædvanlige. - Nej, for nu kender jeg svaret.
Hvorfor du ikke vil gifte dig med mig.
- Jeg skulle bruges til noget andet. - Forklar dig lidt tydeligere.
Er din familie tilfreds nu med den oplysning, jeg gav dig i går?
- Om hvad? - Hvorfor spiller du komedie?
Skulle du ikke spørge fra din svoger om borgmesterens maleri?
Hvorfor er du dog så ophidset?
Det er et led i en plan, der skal ødelægge min bror. Og mig med.
Åh nej, Kristen. Det mener du ikke.
Jamen … Hvad vil du have, jeg skal tro?
Ikke det. Ikke os to.
Du må da svare.
Det er håbløst.
Jeg er ked af det, hvis jeg … Tro mig.
Det har altid været håbløst. Det er det, jeg hele tiden har sagt.
- Ingeborg. - Hvad er det, du vil?
- Jeg vil forklare. - Jeg formoder, det er penge.
- Nej, jeg har da min stolthed. - Det er vist noget helt nyt.
Jeg kom ikke ind i Canada på grund af straffeattesten.
Det var mit held. Jeg fik arbejde hos en kommissionær.
- Han fik mig ind i partiet. - Partiet?
- Jeg har genvundet selvrespekten. - Ved at blive nazist?
Jeg arbejder for et bedre og sundere Danmark.
For at du og Ellen skal blive stolte af mig.
En skønne dag vil Ellen sige: "Der går min far.”
Ellen er ikke din datter mere. Du skal blive fra os.
Der kommer en dag, Ingeborg. De og jeg … Vi er fremtiden.
Der har vi Lauritz Jensens brud. Og hun er så ung …
- Er Lauritz her? - Han er ovre på perronen.
Han fik fri kl. 10 og skulle hente min kommode.
Tak for i går.
Må jeg spørge, om bryllupsnatten forløb tilfredsstillende?
Det skal du ikke blande dig i.
- Der har vi ham. - Hvad laver du her?
- Du skulle have hentet kommoden. - Gommen har kæmpet for idealerne.
- Dem har De jo ingen af, Boldt. - Jeg får jo ikke fast gage.
- Jeg må tænke på omsætningen. - Vi skal hente den kommode.
Vi skal vente på 5.24 fra København … To kaffe.
- Hvorfor det? - Det skal jeg forklare senere.
5.24 … Det er nu. Jeg skal lige …
"Jeg skal lige ." Det skal stå på hans gravsten.
Han har det nok allerede med at smutte, hvad?
- Han skal ikke smutte nu. - Hvad med kaffen?
Jeg vil da godt have kaffe.
- Herbert Schmidt? - Ja…
- Und Sie sind Lauritz Jensen? - Ja.
- Velkommen. - Schönen Dank.
- Det er meine Frau. - Sehr angenehm.
Det er Herbert Schmidt.
- Hvem er han? - Han er tysk digter.
- Og flygtning. - Hvad skal han her i Korsbæk?
- Han skal bo hos os. - Hos os?
Så er vi to til at bære kommoden.
Som det er, har man ikke lyst til at spille. Det bliver værre og værre.
Kan De ikke mærke det, Elisabeth? Men politikerne godtager det.
Bladene inviterer vanviddet indenfor. Sådan som Hartvig Frisch siger her.
Det spreder sig, men ingen gør noget for at standse det.
De sølle bønderkarle på Algade …
Folk griner, når de kommer trampende og synger om blod og kamp.
"De er latterlige," siger obersten. Ingen vil se, de bærer på pest.
Politikerne, aviserne … De er smittet alle sammen.
De taler om krigen som uundgåelig.
"Når krigen kommer," siger de. De er holdt op med at sige "hvis'.
Ingen forsøger at forhindre det. "Det er nødvendigt,” siger de.
Det skal være galt, før det bliver godt.
Det er ikke til at holde ud at høre. Enhver er sig selv nærmest.
Hvad rager 'pesten' mig? Mig er der ingen, der spærrer inde.
Jeg har nok i mine egne problemer. Det er bare om at hytte sig …
- Elisabeth? - Ja … undskyld.
Det er da mig, der undskylder. Jeg kunne ikke vide …
Jeg hørte slet ikke efter, hvad De sagde. Kan De tilgive mig?
- Vil De have, at jeg går? - Nej, bare bliv.
Hvis De kan holde mig ud.
- Hvor har du været? - Jeg gik en tur.
- Og du? - Jeg plukkede en høne med Kristen.
- Om hvad? - Han er naiv, men det skal nok gå.
- Jeg sætter vand over til te. - Ja tak.
Nå, endelig. Nu bliver kommoden hentet.
- Er du med, Agnes? - Ja, jeg går og tænker.
På hvad?
At det er godt, vi har den feltseng.